Штучний інтелект як чинник модернізації системи державної служби: менеджерський підхід - Весоловська, Марія Кімсанівна (Здобутки економіки: перспективи та інновації, 2026)
Актуальність дослідження зумовлена активним впровадженням технологій ШІ у діяльність органів державної влади, що супроводжується зміною підходів до організації управлінських процесів, прийняття рішень та управління людськими ресурсами. Поширення інтелектуальних цифрових технологій створює нові можливості для підвищення ефективності державної служби, водночас актуалізуючи питання адаптації кадрового потенціалу, удосконалення менеджерських механізмів та забезпечення збалансованого поєднання технологічних і людських чинників управління. Метою дослідження є визначення впливу ШІ на модернізацію системи державної служби та обґрунтування менеджерських підходів до його ефективного використання в діяльності органів державної влади. Методи. У процесі дослідження використано методи теоретичного узагальнення, аналізу та синтезу, систематизації, порівняльного аналізу, структурно-логічного підходу та узагальнення наукових джерел. Результати. Досліджено сутність і управлінське значення ШІ в процесі модернізації системи державної служби. Проаналізовано основні напрями використання ШІ в діяльності органів державної влади та визначено їх вплив на результативність управлінських процесів. Охарактеризовано трансформацію функцій і компетентностей державних службовців в умовах поширення інтелектуальних технологій та зростання значення ЕІ. Виявлено, що автоматизація рутинних процедур сприяє посиленню ролі аналітичних, комунікативних і адаптаційних компетентностей персоналу, а також підвищує значення професійного судження та міжособистісної взаємодії. Встановлено, що використання ШІ забезпечує підвищення оперативності обробки інформації, якості аналітичного забезпечення управлінської діяльності, ефективності надання публічних послуг і реалізації державної політики. Виявлено ключові організаційні, кадрові та етичні проблеми впровадження ШІ, серед яких недостатня інтегрованість цифрової інфраструктури, дефіцит відповідних компетентностей персоналу, ризики інформаційної безпеки, обмежена прозорість алгоритмів та неврегульованість окремих правових аспектів. Висновки. Доведено доцільність удосконалення менеджерських підходів до використання ШІ шляхом розвитку цифрових компетентностей державних службовців, посилення механізмів моніторингу та аудиту інтелектуальних систем, а також впровадження гібридної моделі державної служби, що поєднує можливості ШІ, професійний досвід та ЕІ персоналу. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розробленням методичних підходів до оцінювання ефективності використання ШІ в системі державної служби та дослідженням механізмів його інтеграції в процеси управління персоналом і прийняття управлінських рішень.